«Hem passat d'adolescents enfrontats al món a adolescents espantats davant del món»
![Marta Aragó](/sites/default/files/styles/miniatura_65x65/public/2023-05/Marta_Arago%CC%81.png?h=c6c1b709&itok=Dvg-NLqu)
![Joaquim Puntí](/sites/default/files/2024-07/Joaquim_Punt%C3%AD-entrevista.png)
Telèfon de l'Esperança 93 414 48 48
Si pateixes de soledat o passes per un moment difícil, truca'ns.
![Telèfon de l'Esperança. Fundació Ajuda i Esperança.](/themes/custom/smsjd/templates/includes/TE_logo.png)
Joaquim Puntí és el responsable del Programa d'intervenció psicològica en temptatives autolítiques d'adolescents de l'Hospital Parc Taulí. Aprofitem la seva llarga experiència per parlar amb ell sobre les conductes autolesives no suïcides, una pràctica que s'ha anat incrementant entre els adolescents en els últims anys.
Psicòleg clínic i psicopedagog, Puntí ens aclareix les diferències que hi ha entre les autolesions greus i recurrents, que a vegades tenen un trastorn de salut mental associat, i les conductes d'adolescents que troben en l'autolesió l'única manera de gestionar un malestar i que, fins i tot, sovint es converteix en una senya d'identitat.
Per què en els últims vint anys aquesta conducta ha anat en augment? Entre els arguments de Puntí hi ha dues idees clau: la identificació de l'adolescència amb l'angoixa de viure i la pèrdua de resiliència pel camí. I entre les propostes per revertir aquesta situació, començar a desmitificar que l'objectiu a la vida és el benestar emocional i oferir estratègies per gestionar i suportar els mals moments.